NAZISTERNA
En varning från historien
Gömd i en skog i östra Polen,
nära gränsen till Ryssland-
- ligger resterna av en betongstad.
I tre år under andra världskriget
var den hemvisst åt-
- en av historiens
mest ökända personer.
En man som sa att han och
hans nation skulle skapa ett rike-
- som skulle överleva alla andra.
Här i Vargkulan, hans högkvarter
i Rastenburgs skogar-
- i det som då tillhörd Östpreussen,
fattade Adolf Hitler beslut-
- som formade andra världskriget.
Resultatet var förödelse och lidande
av aldrig tidigare skådat slag.
55 miljoner människor
dog i andra världskriget.
Tyskarna tog 5 miljoner
ryska krigsfångar.
Endast 2 miljoner överlevde.
Och under kriget godkände Hitler
ett helt unikt handlingsprogram:
Utrotningen av ett helt folk.
Allt detta var möjligt
för att nazisterna styrde Tyskland.
Hur kunde en kultiverad nation
mitt i Europa låta en sådan man-
- och hans nazistparti ta makten?
Framstående nazister
förklarar framgången-
- med de övermänskliga egenskaper
som Adolf Hitler besatt.
De sanna orsakerna till nazisternas
väg till makten är inte så enkla-
- utan mycket mer oroväckande.
HJÄLPT TILL MAKTEN
Nazismen,
som skulle skapa andra världskriget-
- föddes genom första världskriget.
Den 11 november 19 18, till de tyska
frontlinjetruppernas förvåning-
- slutade kriget plötsligt.
Självklart blev vi arga.
Tysk soldat
i första världskriget
Frontlinjetrupperna
kände sig inte besegrade-
- och vi undrade varför
vapenstilleståndet kom så snabbt-
- och varför var vi tvungna att överge
våra ställningar med sån hast.
För vi var ju fortfarande
på fiendeterritorie.
Många av dessa tyska soldater
kände sig förrådda.
De ansåg att fronttrupperna
och de två miljoner döda tyskarna-
- hade förråtts av marxister och judar
som skapat oenighet på hemmaplan.
När dessa soldater återvände
till det nydemokratiska Tyskland-
- tog de med sig bitterheten.
Den skulle växa och blomma ut
i nazismen i södra Tyskland...
... i Bayern.
Bayern är ett vackert område som är
känt för lederhosen och ölstugor-
- men i slutet av första världskriget,
här i Tysklands hjärta-
- fanns förhållanden
som skulle skapa en revolution.
Efter kriget fortsatte de allierades
blockad, och återvändande trupper-
- chockades av hur mycket
deras familjer fortfarande led.
Miljontals tyskar gick hungriga,
och tusentals dog av tuberkulos-
- och influensa.
Politiken var polariserad.
Krisen tvingade både konservativa
och socialister att bli radikala.
Kaoset i Tyskland under våren 19 19
och oroligheterna i München-
- fick vänsterkrafter att ta över
staden och skapa der Räterepublik.
Detta kulminerade i april 19 19
i Münchens rådsrepublik.
Man försökte skapa styre enligt
Sovjetmodellen, endast 18 månader-
- efter bolsjeviksegern
i Sovjetunionen.
Regeringstrupper skickades in
för att krossa upproret.
Fler än 500 personer dödades.
Soldaterna fick hjälp av den höger-
politiska Freikorps, eller frikåren.
I München kunde frikåren skjuta
rådsrepublikmedlemmar utan vidare.
Frikårsmedlemmar, som Fridolin Von
Spaun, stod bakom den brutalitet-
- som man använde för att underkuva
de kommunistiska revolutionärerna.
Frikårsmedlem
1919-1923
Jag tyckte att det var rätt.
De ville skapa kaos i Tyskland.
Jag ansåg att det behövde bekämpas,
och det var just vad jag gjorde.
Eugene Levinés far var
rådsrepublikens kommunistledare.
Han avrättades i juni 19 19.
Min mor berättade att han var
väldigt modig när han mötte döden.
Han ropade faktiskt:
"Länge leve världsrevolutionen."
Jag insåg att hedervärda personer
skulle dö förr eller senare.
Antingen på barrikaderna
eller avrättas mot en vägg.
Eugene Levinés far var jude...
... och högerns antisemitiska
fördomar underblåstes av-
- att huvuddelen av
rådsrepublikens ledare var judar.
I Tyskland vann uppfattningen
att bolsjevism och judendom-
- är i stort sett detsamma mark.
Det var naturligt att en
generell antijudisk stämning spred sig.
För frikåren, som firade i München
efter att rådsrepubliken slagits ned-
- var judarna lämpliga syndabockar
för allt som var fel i landet.
Frikåren stöttades av högerofficerare
i den reguljära armén-
- som kapten Ernst Röhm,
en man med en enkel filosofi.
"Eftersom jag är omogen och elak-"
"-lockas jag mer av krig och
oroligheter än ordning och reda."
I München var Röhm djupt indragen
i extremhögerns våldsamma politik-
- och 19 19 gick han med i
det lilla tyska arbetarpartiet-
- där han träffade en 30-årig veteran
från första världskriget: Adolf Hitler.
Han delade hatet till kommunister
och judar med Röhm.
Hitler gick också med i arbetarpartiet
19 19, som medlem 555-
- men han var egentligen medlem 55,
eftersom partiet började räkna-
- från 500 för att det skulle se ut
som man hade fler medlemmar.
Som tusentals andra ex-soldater
i München saknade Hitler fast jobb.
Men nu upptäckte han sin fallenhet
för att kanalisera sitt hat-
- och sin ilska över hur kriget
hade slutat genom kraftfulla tal.
Medlem av nazistpartiet
1921-1945
För att vara helt ärlig, när jag stod
ansikte mot ansikte med Hitler-
- var jag aldrig särskilt förtjust
i honom och hans mustasch.
Men han kunde få mig entusiastisk
genom kraften i sina tal.
Han övertygade mig,
och även alla andra.
Hitler talade gång på gång om
det orättvisa i Versaillesfördraget-
- som skrevs på
i slutet av första världskriget.
Tyskland förlorade
stora landområden-
- och tvingades betala
krigsskadestånd till segrarna.
I början av 1920-talet blev
inflationen omöjlig att kontrollera.
En gång betalade jag fyra miljarder
mark för en korv med bröd.
Det var ett verkligt sammanbrott.
Folk sa, "det kan inte fortsätta
så här", och då började debatten-
- om att man behövde
en stark ledare.
Man ropade allt högre efter en stark
ledare, för demokratin hjälpte inte.
1921 hade Hitler blivit ledare
för det lilla tyska arbetarpartiet-
- som nu hette nationalsocialistiska
arbetarpartiet, eller nazisterna.
Det var ett av många högerpartier
i München, och alla sa samma sak.
Versaillesfördraget var brottsligt
och judarna stod bakom det.
Men Hitlers dynamiska kraft
och hans kompromisslösa tal-
- började locka framstående bayrare
till det nya nazistpartiet.
1922 gick ett flygaress från första
världskriget med i nazisterna.
Han fick Pour le Mérite för hjältemod
och ledde Richthofendivisionen:
Hermann Göring.
"Jag gick med i partiet för att det
var revolutionärt, inte för ideologin."
Nazistpartiet började locka folk
på den bayerska landsbygden.
En jordbruksstudent som tänkte bli
kycklingfarmare, kunde i nazismen-
- uttrycka sin besatthet av relationen
mellan tyskt blod och tysk jord.
"Den som äger sin mark ger det
tyska folket styrka och karaktär."
"Ynkryggar föds i städer
och hjältar på landet."
Det var Heinrich Himmlers ord.
Kycklingfarmare
och senare ledare för SS.
I januari 1923
utnyttjade nazisterna det missnöje-
- som den franska ockupationen
av Ruhr skapade.
Franska trupper kom
för att driva in krigsskadeståndet.
Det pågick offentliga trakasserier.
Det rådde allmän hunger,
elände och fattigdom.
Det som verkligen påverkade oss
var förnedringen.
Boende i Ruhr
1923
Fransmännen styrde med järnhand.
Om de t.ex. ogillade att man gick på
trottoaren kom de med sina ridspön-
- och man tvingades gå på vägen.
De kanske bara ville hämnas.
I München 1923, i den krisstämning
som rådde p.g.a. Ruhrockupationen-
- skred nazisterna till verket.
Hitler stod på scenen i
Bürgerbräu Keller den 8 november-
- och avbröt ett högerpolitiskt möte.
Han manade till en nationell
revolution som kunde störta-
- vänsterregeringen i Berlin.
Nästa dag gick nazisterna och andra
högerpartier genom München-
- för att vinna stöd.
De stoppades av polisen vid krigs-
monumentet vid Feldherrenhalle.
Nazisterna hoppades på
att armén och polisen-
- skulle marschera med dem
mot Berlin.
Vi stod ut bland marschdeltagarna.
Vi svängde in på Maximilian Strasse-
- och när jag kom till hörnet
hörde vi skott.
Polisen stod inte bakom dem.
Skottlossning utbröt-
- och Hitler flydde därifrån.
4 poliser och 16 nazister dödades.
Ni har redan frågat vad jag kände.
Det var det första politiska känslor
jag hade haft.
Att saker kunde gå fel-
- var i sig själv jobbigt
för mig och mina kamrater.
Att en sådan sak kunde ske.
Hitler och de andra kuppledarna
ställdes inför rätta i början av 1924.
Rättegången blev stor i media och
det krävdes biljett för att komma in.
Under kuppen hade nazisterna
inte bara dödat fyra poliser.
De hade även gjort ett bankrån.
En trotsig Hitler sa:
"Ni må döma oss skyldiga-"
"-men gudinnan i historiens eviga
domsal kommer, med ett leende-"
"-att slita i stycken åklagarens
beskyllningar och rättens dom-"
"-för hon frikänner oss."
Hitler blev känd för denna djärvhet,
men det var ett spel.
Han visste att domaren
skulle vara eftergiven mot honom.
Allmänheten kände inte till att Hitler
tidigare stått inför bayersk domstol.
Två år tidigare, i Löwenbräukeller-
- avbröt Hitlers
nazisthuliganer ett vänstermöte-
- drog ner talaren från scenen
och misshandlade honom.
Nästan alla dokument rörande
rättegången brändes av nazisterna.
Men ett eller två från denna
tidigare rättegång överlevde.
De avslöjar sanningar
som nazisterna ville dölja.
Hitler fick minst möjliga straff:
Tre månader i fängelse.
Men domaren skrev även
till appellationsdomstolen-
- för att få dem
att korta Hitlers straff ytterligare.
Det ledde till att Hitler
endast satt en månad i fängelse.
Domaren i Hitlers första rättegång
hette Georg Neithardt.
Det var samma domare
som ledde kupprättegången.
Hitler förstod att rätten skulle
vara eftergiven, vilken den var.
Hitler försökte starta en revolution,
sporrade till mord-
- och hans anhängare rånade en
bank, vilket han fick 9 månader för.
Men 1924 verkade nazistpartiet
ha förlorat sin betydelse.
I mitten av 1920-talet hade
den tyska ekonomin återhämtat sig.
Man löste skadeståndsproblemet
genom att låna pengar av USA-
- för att kunna betala skadeståndet
till Frankrike och Storbritannien.
Den glada tiden finansierades
genom kortfristiga krediter.
En del tyskar tog avstånd från det
de kallade "Weimardekadensen".
De gick med i ickepolitiska grupper
som t. ex. Wandervogel-
- som ville återgå
till ett äldre och enklare levnadssätt.
Wandervogel-rörelsen
Mitten av 20-talet.
Det var en känsla av tillhörighet
som byggde på Wandervogels idéer.
Man kan säga att vi protesterade
mot borgarvärlden.
För oss var det härliga tider.
Ett litet politiskt parti ville dra nytta
av längtan efter gamla värderingar.
Vägen från dessa ungdomsrörelser
till naziströrelsen var inte svår.
Vi hade små tält,
vi gjorde upp lägereldar-
- och på kvällarna satt vi runt
lägerelden och sjöng sånger.
Det fortsatte så i Hitlerjugend.
Vi hade solståndsfiranden och sånt.
Och det var en grupp av människor
som sa, "Tyskland först".
Sloganen var "Tyskland vakna!".
I mitten av 1920-talet
var nazistpartiet litet men radikalt.
Enligt partiprogrammet
skulle tyska judar-
- bli av med sitt medborgarskap,
och t.o.m. utvisas ur landet.
Men att fördöma
en oskyldig grupp människor-
- och kräva att de skulle
drivas bort från allt offentligt liv-
- är ur moralisk synvinkel
verkligen motbjudande.
Ja, om det var så att de
var oskyldiga så är det helt riktigt.
Så skulle man inte göra.
Men jag måste återkomma till
att vi såg det som världsjudendom.
Den ville skaffa sig makt
och ta över världen.
På grund av den propagandan-
- kan man förstå varför man
ville driva bort dem från offentligt liv.
Fantasin om en judisk
världskonspiration predikades-
- och troddes av nazisterna.
Vid sidan antisemitismen fanns tron
på att våld var en nödvändig del-
- av den politiska processen.
Partiet hade en paramilitär falang,
de brunklädda stormtrupperna-
- som skulle skydda nazistmöten,
skrämma de andra partierna-
- och skaffa partiet mer stöd.
Stormtruppsmedlem
1928-1945
Jag gick glatt med.
Det fanns inget alternativ.
Det var såklart spännande-
- för ens familj ville inte att man
marscherade runt i en brun skjorta.
Vi marscherade
både på söndagar och på lördagar.
Vi marscherade bakom hakkorsflaggan
genom städerna.
När det inte var arbetstid så fanns
det inget förutom stormtrupperna.
I spetsen för det lilla partiet gick
mannen som nu kallades Führern:
Adolf Hitler.
Som nazistpartiet nu utvecklades
runt Hitler, skulle det även vara-
- när nazisterna styrde i Europa,
och det var en märklig struktur.
Dessa bilder av partiofficerare
från 20-talet ser ganska ordnade ut-
- men partiets administration
var kaotisk.
Hitler avskydde kommittéer
och att medla mellan rivaler.
Führern var oorganiserad
och ofta sen.
En framstående nazist,
Gottfried Feder, klagade hos Hitler:
"Jag anser att er tidshantering
skadar hela rörelsen."
Men partiet fungerade ändå.
Hitler trodde starkt på
det naturliga urvalet - djungelns lag.
"Människor driver bort varandra-"
"-och man inser att till slut
segrar alltid den starkare."
"Den starkare gör sin vilja gällande.
Det är naturens lag."
Hitlers besatthet av "de starkastes
överlevnad" innebar att när en-
- partimedlem 1925 bad att få bli
ledare för en lokalavdelning-
- fick han detta svar
av en av Hitlers närmaste män:
"Hitler anser inte att det är partiets
ledarskap som ska utnämna ledare."
"Du skriver att nästan alla lokala
medlemmar har förtroende för dig-"
"-så varför tar du då inte över
det lokala ledarskapet?"
Men nu, sju år efter att Hitler blivit
ledare, gick det uselt för partiet.
Trots partimedlemmarnas entusiasm
lyckades nazisterna inte få nån makt.
I valet 1928 fick nazisterna
endast 2, 6 % av rösterna.
Mer än 97 av de tyska väljarna
förkastade dem och deras ledare.
Han började tala,
och jag ogillade honom omedelbart.
Jag visste inte
vad han senare skulle bli.
Jag tyckte att han var ganska komisk
med sin fåniga lilla mustasch.
Han hade en raspig
röst och ett märkligt utseende.
Han skrek så mycket.
Han skrek i den lilla lokalen...
... och det han sa
var faktiskt väldigt naivt.
Jag trodde inte
att han var riktigt normal.
Jag tyckte att han var kuslig.
Enligt denna hemliga regerings-
rapport från tiden före valet 1928-
- har nazistpartiet "ingen märkbar
inverkan på de stora massorna".
Nazisterna var ett litet
ytterparti - nästan ett skämt.
Bara fyra år och åtta månader senare
var Hitler Tysklands rikskansler.
Nazisterna fick nämligen hjälp
av omständigheter.
Tyskland led.
En plötslig nedgång i jordbrukspriser-
- ledde till fattigdom på landet, och
sedan inledde Wall Street-kraschen-
- en global lågkonjunktur.
Amerikanerna krävde tillbaka lånen.
Tysk arbetslöshet
steg till 5,5 miljoner 1931.
På den tiden
stod våra arbetslösa varje fredag-
- i långa köer
utanför arbetslöshetskontoren-
- och där fick de fem mark.
Det var en helt ny situation.
Det var många
som inte ens hade råd att köpa mat.
Tysk kommunistungdom
1926-1934
Det var en eländig tillvaro.
Folk gick omkring
med en sked i fickan till lunchen-
- för de kunde få ett mål
i utbyte mot ett ransoneringsmärke.
Det var fruktansvärt.
Arbetslösa hade det svårt i det
hårt ekonomiskt drabbade Tyskland.
Och när det verkade som det inte
kunde bli värre, blev det just det.
De fem största bankerna
kollapsade 1931.
Drygt 20 000 tyska företag
gick omkull. Nu led medelklassen.
Nu ökade nazisternas röster.
Deras linje var densamma:
Judar skulle nekas medborgarskap-
- marxismen krossas
och Tyskland återfödas.
Deras budskap hade inte ändrats,
men fler var villiga att lyssna.
Folk som inte ens hade sett eller hört
Hitler röstade nu på nazisterna.
I Neidenburg i Östpreussen fick
nazisterna 1928 2, 3 % av rösterna.
1930 var den siffran 25, 8 %,
trots att Hitler inte besökt staden-
- och det inte fanns något
organiserat nazistparti i staden.
Det var inte bara nazisterna det gick
bra för, utan även kommunisterna.
Något olycksbådande höll på att
hända med den nya demokratin-
- som slets itu då väljarna
drogs till extremerna.
Alois Pfaller gick med i kommunist-
partiet i slutet av 1920-talet-
- och tog sig nu an
nazisterna på gatorna.
Vad skulle man göra?
Man gick till arbetslöshetskontoret
varje dag, och där möttes man.
Så satte diskussionerna
och dispyterna igång.
Stormtrupper, socialdemokrater,
kommunister och alla andra kom dit.
Visst blev det duster, men vi hade
inga vapen. Bara våra nävar.
Vi fick försvara oss med nävarna
och klå upp fienden med nävarna-
- och det hände ganska ofta.
Det hände ofta att vi slog sönder
stolar och slogs med stolsbenen.
Bägge sidor gjorde det lika ofta.
Vänster, vänster vänster
Vi låter trumman ljuda
Vår fiende ska få en mäktig spark
Vi planterar dynamit
under borgarnas ändalykt
Vi hotar fascisterna
där borta vid horisonten
Proletariatet, grip till vapen!
Röd front, röd front!
Genom Storberlin marscherar vi
Vi kämpar för Adolf Hitler
Den röda fronten skall slås ned
Stormtrupperna marscherar
- Achtung! - längs gatan ned.
Vänster, vänster, vänster vänster
Vi kämpar mot polisen
och vi slår hårt mot härskarklassen
Vi bygger upp en bättre plats:
Den tyska Sovjetunionen
Hitler påstod sig vara den ledare som
kunde lösa den ekonomiska krisen-
- och att hans parti skulle krossa
Tysklands inhemska fiender-
- och återuppbygga landet.
Hitlers kampanj var ny och originell.
I sin presidentvalkampanj 1932
flög han till 20 städer på 7 dagar.
Även om Hitler förlorade valet
mot Hindenburg hade han blivit-
- en trovärdig
alternativ ledare för Tyskland.
Då såg jag Hitler för första gången,
och det var massor av folk där.
Medlem i nazistpartiet
1931-1945
Det berodde på den desperation
som massarbetslösheten skapade.
Det var verkligen hemskt.
I den situationen verkade Hitler vara
den som skulle frälsa oss.
Han sa, "jag ska ta er ur misären
om ni alla sluter upp".
Och alla förstod.
Nazistpartiet hade inget detaljerat
program, men man erbjöd ordning-
- disciplin
och A dolf Hitlers personlighet.
Fridolin Von Spaun träffade honom
i början av 1930-talet.
Nazistsympatisör
1933-1945
Plötsligt märkte jag
att Hitler verkligen observerade mig
Det var ett av mitt livs
mest besynnerliga ögonblick.
Jag kände att han sökte på nåt sätt.
Blicken som först vilade på mig-
- gick plötsligt rakt igenom mig...
... och in i det okända i fjärran.
Det var så egendomligt.
Och den långa stund han såg på mig-
- övertygade mig fullständigt om-
- att han var en man
med hedervärda intentioner.
Jag är verkligen glad-
- att jag fick se...
... Hitlers vackraste sida.
Det fanns säkert mörka sidor, men
jag upplevde hans underbara sida-
- och det kan ingen ta ifrån mig.
1932 röstade majoriteten
på kommunisterna och nazisterna-
- vilka båda var partier som öppet
sa sig vilja avskaffa demokratin.
Demokratin kom till Tyskland
i slutet av första världskriget.
Nu ville majoriteten av tyskarna
göra sig av med den.
I Hitlers valtal dolde han inte
att en röst på nazisterna-
- var en röst på diktatur.
Våra motståndare
anklagar oss nationalsocialister-
- och mig i synnerhet, för att vara
intoleranta och grälsjuka.
De säger att vi inte vill samarbeta
med andra partier.
De säger att nationalsocialisterna
inte är riktiga tyskar-
- för att vi vägrar att samarbeta
med andra partier.
Är det typiskt tyskt
att ha 30 partier?
Jag måste medge att de har rätt.
Vi är intoleranta!
Jag har ett mål - att sopa ut
dessa 30 partier ur Tyskland!
De tror att vi är precis som de.
Vi har ett mål som vi ska följa
utan betänklighet ända in i döden!
Efter valet i juli 1932 var nazisterna
Tysklands största parti-
- med 37 % av rösterna.
Nu stod endast en man mellan Hitler
och kanslerposten - Hindenburg.
Den man som Hitler
hade förlorat mot i presidentvalet.
Den 13 augusti
träffade Hindenburg Hitler.
Hitler krävde att få bli rikskansler.
Hindenburg vägrade.
Hans statssekreterare skrev varför:
"Han kunde inte förmå sig själv
att ge makten till ett enda parti-"
"-som inte representerade
majoriteten av väljarna-"
"-och som dessutom var intolerant,
odisciplinerat och våldsamt."
Men då började olika grupper
öva påtryckningar på Hindenburg.
En grupp affärsmän, däribland
den tidigare chefen för riksbanken-
- skrev till Hindenburg att Hitler
måste bli kansler för Tysklands skull.
Man måste tänka på Tysklands
situation mellan 1930-1933.
Ekonom och bankir
sedan 1931
Om man var arbetslös så gick man
antingen med i kommunistpartiet-
- eller i stormtrupperna.
Affärsvärlden trodde att det var
bättre med stormtrupperna-
- för där fanns disciplin och ordning.
Man måste poängtera att i början-
- kunde man inte se om nazismen var
god med några dåliga sidoeffekter-
- eller om den var ond
med några goda sidoeffekter.
En armérapport
innebar ytterligare påtryckningar.
Om det skulle uppstå oroligheter
kunde armén inte kontrollera-
- både nazisterna
och kommunisterna.
"Efter noggrant övervägande står det
klart att ordningsmakten i riket-"
"-och de tyska staterna
inte är stark nog att skydda landet-"
"-mot nazister och kommunister
samtidigt som gränserna bevakas."
Det var inte bara Hindenburg som
var pressad, utan även nazisterna.
Massorna som väntade utanför
nazisternas högkvarter i München-
- kände inte till
partiets verkliga problem.
Partiet höll på att ruineras
på grund av alla valkostnader.
En av partiets nyckelfigurer,
Gregor Strasser, hade just avgått-
- och nazisternas röstsiffra hade
sjunkit till 33 % i novembervalet.
Det verkade som partiet
hade nått sin kulmen.
Men mäktiga högeraktörer kände sig
tvungna att förhandla med Hitler.
De ville också krossa demokratin och
kommunisterna, men utan Hitler-
- hade de inte tillgång till massorna.
En f. d. rikskansler, aristokraten
Von Papen, föreslog en uppgörelse.
Hitler fick bli rikskansler
om Von Papen fick bli vicekansler-
- och det bara fanns ytterligare
två nazister i kabinettet.
Tanken var att Hitler skulle tämjas.
Hindenburg erbjöd A dolf Hitler
kanslerposten den 30 januari 1933.
Von Papen sa, "vi har anlitat
honom", och det nya kabinettet-
- poserade framför kamerorna.
Nazisterna påstod att Hitler blev
kansler för att det var hans öde-
- men Hitler hjälptes till makten
av ekonomiska omständigheter-
- och genom stöd
och missberäkningar från andra.
Allt gick så snabbt när det hände.
Kommunistpartiets linje,
och jag tillhörde fortfarande det-
- var att det bara var bra om
Hitler kom till makten, för han skulle-
- snart visa sig vara inkompetent,
och då skulle det vara vår tur.
Av någon besynnerlig anledning insåg
de inte att han skulle ändra lagen-
- och det gjorde han väldigt skickligt.
Socialdemokrat i parlamentet
1932-1933
Vi insåg inte helt och hållet
vad det innebar.
Vi trodde att vi kunde
kontrollera honom genom parlamentet.
Det var fullständig galenskap.
Den 30 januari 1933, samma dag
som Hitler blev rikskansler-
- höll nazisterna en fackelparad
för att fira i Berlin.
Revolutionen hade börjat.
Det var en känsla av segerglädje-
- för vi hade uppnått
det vi krävt i 5-7 år.
Vi sa hela tiden att vi skulle komma
till makten, vilket nu hade skett.
Det var en känsla av stolthet.
Nazistpartiet
hade kommit till makten.
Jag tänker på alla affärsmän
och alla andra.
De var stolta.
Och om de inte var det så förväntade
de sig åtminstone nåt av Hitler.
Några i stormtrupperna
hade judiska flickvänner-
- så det var många tyska judar som
inte trodde att det var så farligt.
"De har ju tyska flickvänner.
De kan inte hata oss alla."
Det är hjärtskärande.
Men det var inte alla som var med.
Faran finns alltid,
att när det uppstår en kris-
- så kan det dyka upp folk
som påstår sig vara vishetens källa-
- och påstår att de kan frälsa alla.
Daniel Dahlberg
FilmTextarna AB, 2008